Julian Barnes

Nascut a Leicester (Regne Unit) el 1946, Barnes és un dels escriptors britànics més prestigiosos. Irònic, imprevisible i intel·ligent, Angle Editorial ha publicat els seus últims llibres: Arthur i George (2008), Res a témer (2010), Pulsacions (2011), El sentit d’un final (2012, Premi Man Booker), El soroll del temps (2016), Nivells de vida (2017), L’única història (2019) i L’home de la bata vermella (2021). Va ser guardonat amb el Premi David Cohen de Literatura en reconeixement a la seva carrera literària. Compromès amb els drets humans i la justícia social és un dels patrocinadors de les organitzacions Freedom and Torture i Dignity in Dying.

Alexandre Gombau i Arnau

Va néixer a Barcelona l’any 1969. Ha traduït autors com Jonathan Franzen, Jonathan Safran Foer, Julian Barnes, Haruki Murakami, Stieg Larsson, Michael Chabon o Elfriede Jelinek. El 2017 va publicar la seva primera novel·la, Carrers salvatges (Angle Editorial), ambientada en el Bronx dels anys 70 i la Nova York actual. Viu a Seva.

«Us deveu haver fixat que el títol d’aquest curs és “Cultura i civilització”. […] No intentaré omplir-vos el cap amb fets com s’omple una oca amb gra; només en trauríem tenir un fetge gras i això no seria saludable. La setmana vinent us donaré una llista de lectures que és totalment opcional. […] La millor forma d’educació, com els grecs sabien prou, és per col·laboració. Però jo no soc Sòcrates ni vosaltres sou una aula de Platons, si és aquesta la forma plural correcta. Tot i això, dialogarem. […] Per a alguns de vosaltres potser no seré la millor professora. […] Em dic Elizabeth Finch. Gràcies.»

En Neil, actor mediocre, ja divorciat i amb una filla, no podia imaginar la transcendència que aquell curs universitari tindria en el seu futur. S’hi va matricular pensant que li mancava alguna cosa, que havia de posar un cert ordre a la seva vida. I la fascinació per l’Elizabeth Finch va capgirar-ho tot. Aquella professora —«digna, elegant, intimidadora, autèntica»— va eixamplar la seva mirada sobre el passat, les relacions humanes o el sentit moral d’Occident. Anys després, la mort de l’Elizabeth va forçar en Neil a capbussar-se en els seus escrits personals i, de retruc, en la història de l’emperador romà Julià l’Apòstata.

Barnes ho ha tornat a fer. Amb Elizabeth Finch s’ha endinsat en els racons més profunds de l’existència humana i, d’una manera que només la literatura pot aconseguir, ha posat sobre la taula algunes de les grans preguntes sobre la felicitat, la veritat, la construcció d’una biografia, l’amistat entre una dona i un home, l’admiració pel saber i, en definitiva, el sentit de la vida. Perquè «hi ha coses que depenen de nosaltres i d’altres que no», i hauríem d’aprendre a distingir-les.

«Qualsevol nova novel·la de Julian Barnes és un esdeveniment literari.»

— Sunday Telegraph

«Elizabeth Finch figura ja entre el millor de Barnes.»

— UK Press Syndication

«Una versió més juganera i encara més racional d’El lloro de Flaubert.»

— Oldie

«Una exploració lírica, reflexiva i intrigant sobre l’amor, la pena i els mites de la història.»

— Booklist

«Qualsevol nova novel·la de Julian Barnes és un esdeveniment literari, i Elizabeth Finch […] no és diferent. Tenyit de melangia, ens força a reflexionar.» — Sunday Telegraph

«Una exploració lírica, reflexiva i intrigant sobre l’amor, la pena i els grans mites de la història. Barnes suma un altre esplèndid llibre a la seva obra, astoradorament esplèndida.» — Booklist

«Una novel·la d’idees […] sense cap frase que no tingui valor nutricional. […] Recordaré l’Elizabeth Finch quan la majoria dels altres personatges que he llegit aquest any s’hagin esvaït.» — John Self, The Times

«L’última novel·la de Barnes s’ha de llegir almenys dues vegades per sentir tota la força del seu voltatge […] Elizabeth Finch és una versió més juganera i encara més racional d’El lloro de Flaubert.» — Frances Wilson, Oldie

«Coneixedor i mestre de la ironia, Barnes omple aquest llibre amb exemples del seu poder estimulant.» — Peter Kemp, Sunday Times

«Elizabeth Finch figura ja entre el millor de Barnes.» — J. P. Ginn, UK Press Syndication

«Una novel·la sorprenentment captivadora […], un llibre que obliga a reflexionar i que juga amb la relació entre autor i lector.» — Lady

Elizabeth Finch

Narratives
158